Sóóhajts, talán nem lesz több ilyen hajnal
Most még nevetsz kócos hajjal,
Ma még megvetsz a szavaimért
Lehet, így jó, lehet, kell, hogy megbánd egyszer
Legalább gyûlölj, de azt õszintén tedd,
Én sem bújok el!

A sors most szerelmet adna,
Ideje szót fogadni,
Nézd, aki többet ígér,
Annál biztosan nincs is semmi!
Jól nézz a tükörbe és szenvedj méég,
Lelkem úgy kíván szeretni, mint a tiéd,
Mindenki szorítja a félelméét,
De a könynyebb út visz az õrület felé

Nééha születik pár koszos levél,
Ami itt bent van, lapról lapra koldul szerelemért,
Kérlek olvasd el, csodás nõ!
Talán nincs már orvosság,
És ha felbontatlanul félredobnád,

Sírj, mert az utolsó angyalt is elvesztetted,
Sírj, kár volt látnom azt, ami árad belõled
Jól nézz a tükörbe és könynyezz méég,
Lelkem úgy kíván ölelni, mint a tiéd,
Mindenki szorítja a bölcsõjéét,
De a könynyebb út csak a hazug virágoké,
Most nézz a szemembe, mondd, mit vársz méég?
Lelkem úgy kíván szeretni, mint a tiéd,
Mindenki szorítja a félelméét,
De a könynyebb út visz az õrület feléééé

Az õrület felé
Az õrület felé, felé, felé, feléééé
Nézz a tükörbe!

Eleven Hold

Még egyszer utoljára