(C) 2001 Greg Midi

GregMidiBt
A gyertya szépen lángol,
nem fújja már a bántó szél.
A viasz test elolvadt,
valahol új életre kél.
A föld már elengedte,
az égen egy csillag ragyog.
Szelíden kérjük õt,
s õ játszik egy égi dallamot.
Eggyé forrt kéz a húrral,
és már egy új ütembe kezd.
Lassúbb, és csöndesen szól,
úgy üzeni megérkezett.

Lelkünkbõl szól ez a dal,
örökre velünk maradsz,
õrizzük mosolyodat.
Lelkünkbõl szól ez a dal,
örökre velünk maradsz,
õrizzük mosolyodat.

Vihar kiált, kegyetlen,
elválaszt zord idõk keze.
Az ész hazug, ne engedd,
nehogy a reményt elvegye!

A föld már elengedte,
az égen egy csillag ragyog.
Szelíden kérjük õt,
s õ játszik egy égi dallamot.
Minden üvöltve lázad.
Hol van az elrabolt hitünk,
ha lelked halhatatlan,
de a fájdalom elönt?

Lelkünkbõl szól ez a dal,
örökre velünk maradsz,
õrizzük mosolyodat.
Lelkünkbõl szól ez a dal,
örökre velünk maradsz,
õrizzük mosolyodat.

Lelkünkbõl szól ez a dal,
örökre velünk maradsz,
õrizzük mosolyodat.
Lelkünkbõl szól ez a dal,
örökre velünk maradsz,
õrizzük mosolyodat.

Lelkünkbõl szól ez a dal,
örökre velünk maradsz,
õrizzük mosolyodat.
Lelkünkbõl szól ez a dal,
örökre velünk maradsz,
õrizzük mosolyodat.
Lelkünkbõl szól ez a dal,
örökre velünk maradsz,
õrizzük mosolyodat.
Lelkünkbõl szól ez a dal,
örökre velünk maradsz,
õrizzük mosolyodat.
Lelkünkbõl.

Lelkunkbol szol
Edda